Perukernas ursprung har sina rötter i antiken. De gamla egyptierna var några av de första att bära artificiella håruppsättningar. I takt med att århundradena fortskred blev peruken ett måste bland modeaccessoarer, i synnerhet bland kungligheter och inom adeln. Det verkade faktiskt som om alla ville ha en bra frisyr. Men hur uppstod egentligen den här smarta kopian av riktigt hår och vem var snyggast i peruken?
Klicka vidare och ta del av hårresande fakta om peruker.
I det gamla egyptiska samhället rakade de flesta män och kvinnor huvudet. Alternativt var deras hår kortklippt. Men som skydd mot solen bar de peruker.
Den första dokumenterade användningen av peruker är från ca 3400 f.Kr. Alla faraoner av rang sågs aldrig utan en sådan!
De rika egyptierna hade även för vana att bära utsmyckade håruppsättningar med doftande strutar av djurfett ovanpå perukerna. Dessa strutar som tillverkats av fett frigjorde parfym när de smälte.
Nefertari (bilden), Kleopatra, Hatshepsut och Nefertiti tillhör historiens första stilikoner. Alla piffade upp sitt utseende med flätade peruker och påkostade hårförlängningar.
Vid den tiden flätade man in fårull i håret för att få det tjockare. Man använde också människohår och vegetabiliska fibrer. För att hålla allt i ordning applicerade man bivax som grund.
Konstgjorda håruppsättningar var också populära i det antika Rom. De användes som ett uttryck för ceremoniella ändamål.
Peruker blev en modeaccessoar i Japan under Nara-perioden, från 710 till 794 e.Kr. Peruker var dessutom en viktig rekvisita i traditionell japansk teater.
I mitten av 1700-talet kom de första kvinnliga geishorna. De traditionella japanska artisternas utseende utmärktes av en lång, hängande kimono, oshiroi-smink och en perfekt uppsatt peruk i Geiko Shimada-stil.
Peruker blev mindre populära under medeltiden. Den "medeltida looken" var långt, fettigt och ovårdat hår alternativt kortklippt hår som doldes under hattar. Det krävdes en monark för att rätta till saker och ting.
Englands drottning Elizabeth I var en av 1500-talets stora trendsättare. Dessutom älskade hon att ha stort hår trots att hon inte hade något. Efter att ha överlevt en smittkoppsinfektion vid 29 års ålder tappade hon de mesta av sina roströda lockar. Hon började därför använda detaljerade peruker som vanligtvis var broderade med ädelstenar.
Drottningens dekorativa håruppsättningar kopierades av hovmän och aristokrater över hela landet. De flesta peruker tillverkades av fårull, precis som de gamla egyptiska perukerna. De förblev emellertid utom räckhåll för de mindre förmögna.
På 1600-talet utvecklades användningen av peruk till något helt nytt. Det här var perukens storhetstid, eftersom Ludvig XIII började bära peruk 1624.
Om det någonsin fanns en förebild inom hår så var det Frankrikes Ludvig XIII. Han började bära peruk strax efter att han i alltför tidig ålder hade börjat bli flintskallig.
Louis XIII:s son och efterträdare, Louis XIV, bar peruker som var ännu mer fylliga och överdrivna. Frankrikes "solkung" bidrog till att göra peruken till en modern accessoar i hela Europa.
På andra sidan kanalen blev peruken kungligt godkänd när kung Charles II återupprättades på tronen. Det här var en annan man som kände sig bekväm med att bära en enorm och fyllig håruppsättning. Peruken blev faktiskt en tydlig statussymbol under mer än ett sekel.
Även kvinnor använde peruk under den här tiden, men inte lika ofta som män. Nell Gwynn, en långvarig älskarinna till kung Charles II, var ett undantag. Hon använde sig av peruker i olika färger, beroende på vilket humör hon var på.
Många framstående personer i Londons högre samhällsklasser valde att bära peruk. Bland dem fanns den berömde dagboksskrivaren och sjöfartsadministratören Samuel Pepys.
I Frankrike grundades det första perukmakarförbundet år 1665. Snart därefter uppstod liknande verksamheter över hela Europa.
Det konstgjorda håret var högsta modet för män i slutet av 1600-talet. På samma sätt som man idag fotograferar kändisar ville alla som var betydelsefulla bli avbildade av en berömd konstnär. Den franske målaren Nicolas de Largillière blev berömd för sina målningar av franska adelsmän. På bilden syns hans porträtt "Portrait of a Young Man with a Wig".
Hovet i Versailles var platsen för de mest skandalösa exemplen på stora, detaljerade och ofta tematiska peruker som sattes på kvinnor. "Boat poufs" var speciellt populära. Det vill säga tunga uppkammade förlängningar som försetts med mängder av olika sorters dekorationer.
Marie Antoinette var Versailles hejaklacksledare. Hon var sedan tidigare känd för sin naturligt höga frisyr. När hennes hår tunnades ut och blev vitt började hon bära peruk (förmodligen på grund av stress när Frankrike drabbades av revolutionsfeber). Hennes frisyr blev emellertid en symbol för den franska adelns dekadens. Peruker i den här stilen och storleken blev snabbt omoderna när den franska revolutionen bröt ut 1789.
Peruker blev först moderna i det koloniala Amerika på 1700-talet. Här är William Penn, grundaren av provinsen Pennsylvania, med en blågrå peruk.
Perukpuder tillverkades av finmalen stärkelse som doftsattes med apelsinblomma, lavendel eller orrisrot.
Under 1700-talet blev perukerna för män mindre och mer högtidliga. I Storbritannien började juristerna använda peruk som en del av klädseln (för domare och advokater). Det är en tradition som lever kvar än idag.
John Adams (bilden) var en av de fyra amerikanska presidenter som använde en lockig, pudrad peruk i enlighet med den gammalmodiga stilen på 1700-talet. Thomas Jefferson hade ibland en konstgjord frisyr. James Monroe och John Quincy Adams övergav däremot traditionen redan i unga år.
Under 1800-talet och början av 1900-talet var peruker för kvinnor inte något mode. I själva verket var de mest reserverade för dem som hade tappat håret antingen på grund av sjukdom eller ålderdom.
Under 1900-talet förändrades även frisörtekniken. Hårförlängningar blev en del av det vanliga och gav kvinnor möjlighet att experimentera med nya frisyrer. De kunde även skapa volym eller lockar så att håret såg ut att vara fylligare.
På 1960-talet var det populärt med stort hår. Men när decenniet fortsatte mot den mer psykedeliska tiden blev det möjligt att använda syntetiska peruker och löshår i alla möjliga färger.
Peruker har blivit en stor marknad. Det beror till viss del på att kändisar som Katy Perry ofta använder dem som en del av sitt artisteri. Desto konstigare, desto bättre!
Dessutom har kvaliteten på dagens peruker och löshår aldrig varit bättre. De är lyxigare och mer naturliga än någonsin. Många av dem tillverkas faktiskt av 100% människohår.
Källor: (The Hair Alchemist) (Britannica) (Belgravia Centre)
Hårresande fakta om peruker
Huvudbonadens betydelse i vår kultur och vårt samhälle
LIVSSTIL Samhälle
Perukernas ursprung har sina rötter i antiken. De gamla egyptierna var några av de första att bära artificiella håruppsättningar. I takt med att århundradena fortskred blev peruken ett måste bland modeaccessoarer, i synnerhet bland kungligheter och inom adeln. Det verkade faktiskt som om alla ville ha en bra frisyr. Men hur uppstod egentligen den här smarta kopian av riktigt hår och vem var snyggast i peruken?
Klicka vidare och ta del av hårresande fakta om peruker.